Epizoda 17.: "Ha Ru je zpátky!
Můžu ti říkat Ha Ru?
Ha Ru.
Eun Dan Oh...
Kdybych prostě byla Eun Dan Oh,
jen zbytečná figurka navíc...
uvnitř romantického komiksu...
... tak bych byl jen bezejmenné číslo 13.
Tentokrát tvůj příběh změním.
Omlouvám se.
Jdu hrozně pozdě.
Dan Oh.
Podívej se na mě.
Jsem tady.
Už nikam neodejdu.
Stále nerozumím tomu,
proč jsi zmizel a proč jsi ztratil paměť.
Ani já si nejsem jistý.
Ale vrátil jsem se.
Ani nevíš, kolik času uběhlo.
Nikdo nevěděl, kdo jsi.
Na tvém místě seděl někdo jiný.
Tvoje jméno zmizelo ze seznamu.
A když ses vrátil, vypadal jsi jako někdo jiný.
Nepamatoval sis na nic, co se mezi námi stalo.
Už nikdy nebudu měnit svůj osud.
Myslela jsem, že tě už nikdy neuvidím, Ha Ru.
Je to všechno moje vina.
Kdybys mě nezachránil z toho bazénu...
Dan Oh.
Kdybych se do té chvíle mohl vrátit,
zase bych tě zachránil, stokrát, tisíckrát.
Takže neříkej, že toho lituješ.
Pojďme. Odvedu tě zpátky.
Nechci, nejdu.
Co když na mě znova zapomeneš?
Co když znovu zmizíš?
Zůstaňme spolu, prosím.
Zůstaňme spolu až do dalšího jeviště, prosím tě.
Dan Oh.
Podívej se na mě.
Nenechám tě odejít.
Nikdy.
Nikdy tě nenechám odejít.
Je tu krásně...
(„Tajemství“)
- Jsi skutečný Ha Ru, je to pravda? - Hej.
To je po desáté, co se ho ptáš.
A jak se jmenuju?
Lee Do Hwa.
Správně, jsem Lee Do Hwa.
Říkáš mé jméno přesně tak, jak ho říkal skutečný Ha Ru.
Kde jsi byl, můj příteli?
Hej, vezmi si to. Sněz to všechno.
- Cože? - Jen na to pomysli.
Najednou jsi převzal jinou roli,
pak sis musel znova na všechno vzpomenout.
Muselo to být hrozně těžký, kamaráde.
Hej, kámo. Otevřu ti to.
- Ne, já. - Ne, já to otevřu.
- Ne. - Ne, udělám to.
-Ne, já to chci udělat. - Otevřu mu to.
Bože, jíš tak dobře...
Napij se.
Sněz něco. Jez víc.
Vypadá tak nějak otupěle...
Co říkáš?
Ha Ru...
- Jsem v pořádku. - Nelži.
Vím, že nejsi v pořádku.
Kvůli nějakýmu fiktivnímu spisovateli...
jsem mohl ztratit blízkého přítele.
Na tohle si vážně nemůžu zvyknout.
Myslím, že jsi ztratil paměť,
protože jsi dostal novou roli.
A znovu jsi ji získal.
Jsem si tím jistý. Bylo to tvoje podvědomí.
Hluboko ve tvém podvědomí...
sis zoufale chtěl pamatovat Dan Oh.
Opravdu?
Nemáš ji náhodou rád?
To jsi měl říct dřív.
Lidi! Ha Ru je zpět! Je zpátky!
Dan Oh, přidej se ke mně.
Ha Ru je zpátky!
Lidi! Ha Ru se vrátil!
Postav se!
Ha Ru je zpátky!
Dan Oh, co děláš?
Co bys chtěl dělat, Ha Ru?
Prostě to řekni. Udělám pro tebe cokoliv.
Máš chuť na nějaké jídlo?
Chci tteokbokki! Hodně YouTouberů teď jí tteokbokki.
Víš, že bys měla objednat...
sýr navíc a čínské skleněné nudle, ne?
Samozřejmě, že vím.
- To ti fakt chutná? - Cože?
Nemáš ponětí.
Řekni mi pravdu. Nikdy jsi tteokbokki nejedla, že?
Jen proto, že jsem se rozhodla je nejíst.
Moje máma mi zakázala jíst něco příliš slaného.
V takových chvílích jsi poslušná dcera.
Řekni mi to a já ti je koupím.
Pospěš si, to je tvoje šance.
Tteokbokki se sýrem navíc a čínskými skleněnými nudlemi.
Tak nedáme si je všichni společně?
Cože?
- Proč? - Teď to vůbec neznělo jako ty.
Co tím myslíš? Znělo to úplně jako on.
Pojďme, než změní názor. Pojďme!
Dobře, jdeme.
Spisovateli, tady jsem být neměla...
Ahoj Dan Oh, co tady děláš?
No právě, taky nemám páru...
Kyung se tu se mnou chtěl sejít.
Baek Kyung? To jsem měla vědět.
- Hej, Joo Do. - Dobrý den.
Až to tu uklidíš, můžeš odejít.
Ale zrovna jsem přišla.
Prodali jsme všechny naše sendviče.
- Cože? - Někdo je všechny skoupil.
Někdo je všechny koupil?
Taky si pronajal obchod.
Proč to tomu spisovateli trvá tak dlouho?
Promiňte, ale máme už na zbytek dne zavřeno.
Jsem si jistý, že mně bys měla otevřít.
Já jsem ten, kdo koupil všechny vaše sendviče.
Je to tady. Čas na nějaký syrový, romantický příběh.
Je to dobré.
- Jsou dobré? - Ano.
Sněz si ho.
Pozor, všichni.
Připravil jsem opožděnou uvítací párty...
pro návrat Lee Do Hwy do A3.
Do Hwo, moje žena ti blahopřeje.
- Tvoje žena? - Ano, moje žena.
Co se děje? Zapomněli jste?
A3 září nejjasněji, když jste všichni spolu.
Bože, tohle je dětinský i na mě...
Užijte si to.
Když vám jídlo opravdu chutná, nepřiberete. Tak si nechte chutnat.
Chviličku.
Ta-dá.
To je můj speciální sendvič jen pro tebe.
Tvůj dárek na uvítanou.
Díky.
Věřím, že ten je pro mě.
Proč by ho moje žena dělala pro tebe?
Pořád říkáš "moje žena".
Vy dva jste oficiálně pár?
- Neslyšel jsi oznámení? - Proto se ptám.
Zapomněl jsi na naši spravedlivou soutěž?
Přijala Joo Da tvoje city?
Neříkej mi, že tohle všechno děláš bez jejího souhlasu.
To je...
Rozkrojím ho na polovinu.
Přátelé by se neměli hádat, dobře?
Zase jsi mě musel ponížit.
Bože, jsi tak dětinský.
Hej, kam jdeš?
Hele, kámo. Kdy jsi to všechno připravil?
Joo Da a já brzy...
Já vím. Zatím ne, ale brzy budete spolu.
Nam Joo, kterého znám, ji určitě udělá šťastnou.
Fajn, že to víš.
Proto jsem se jí vzdal.
Z toho jeviště je mi špatně.
Podle mě to bylo hrozně kýčovitý.
Dej mi to.
Pořád měním fotku na pozadí,
ale stále se vrací.
Líbí se mi.
- Cože? - Ta fotka se mi líbí.
Vždycky jsi kňučel, jak to nenávidíš.
Hej, co to děláš?
Prosila jsi mě, abych se s tebou vyfotil.
To se stalo na jevišti.
Řekla jsi, že nevíš, jestli Dan Oh v mých vzpomínkách...
byla skutečná nebo falešná.
Ale já si přeju, aby byla skutečná.
Cože?
Musí existovat důvod, proč...
se všechno vrací k tomu, jak to bylo předtím.
(„Popínavý trubač“)
(Můžu si ho vzít hned zítra.)
Eun Dan Oh?
"Popínavý trubač".
(„Ilustrovaná kniha divokých květin“)
(Popínavý trubač)
"Popínavé rostliny - Trubač".
Co tady děláš tak brzy ráno?
Něco hledám.
Nebuď směšný. Na nic si nevzpomínáš.
Musí existovat důvod, proč se ti to stalo.
Nevytáčej spisovatele a žij v klidu jako postava navíc.
Díky, nechci.
Chci někoho ochránit.
Tak to bys měl nejdřív znova získat paměť.
To bych měl.
Aha, chápu.
Tak s tím hodně štěstí.
Bylo to jeho podvědomí.
Hluboko ve tvém podvědomí...
sis zoufale chtěl pamatovat Dan Oh.
Dan Oh, vzpamatuje se, dobře?
Zajímalo by mě, na co myslíš.
Co dělám?
Co je to? Řekni mi to.
A co?
No když nechceš...
Sae Mi.
Co to znamená, když pořád o někom...
přemýšlíš ve tvém podvědomí?
To znamená, že ho máš ráda.
Opravdu? Mám ho ráda?
Mám ti říct, jak se ujistit, jestli máš opravdu někoho ráda nebo ne?
Ano.
Představ si, že ho políbíš.
- Cože? - Věř mi a udělej to.
- Bože. Chceš umřít? - Co jsem udělal?
No tak.
Pokud si dokážeš představit, že ho políbíš, znamená to, že ho máš ráda.
Pokud si to ani nechceš představit,
jste kamarádi.
Chápu. Ano, rozumím.
Takže tvoje podvědomí ti řeklo, abys políbila Kyunga?
Panebože, to ne!
- Ale no tak. - Ale no tak.
Silné popření znamená...
Silné potvrzení.
To není pravda. Tak to opravdu není!
Uhni.
"To není pravda. Opravdu není!"
Bože.
"Popínavý trubač"?
Kde jsi byl?
Právě jsem byl na jevišti.
Na jevišti?
Myslím, že Nam Joo se chystá vyznat své city Joo Dě.
Nařídil studentům, aby připravili akci.
I když všechno vím, předstíral jsem, že nemám páru.
Řekl jsem pár řádků, jak chce spisovatel.
Přesně jako postava v romantickém komiksu.
Hej,
neříkal jsi, že jsi četl všechny romantické komiksy v naší knihovně?
Téměř.
Pak...
četl jsi někdy knihu, která vypadala podobně jako ta naše?
Podobně?
Jako stejný postavy a techniky kreslení.
Samozřejmě.
Ty jsi tu...
knihu četl?
Dokonce i texty jsou úplně stejné.
Víš, jaký jsou romantický knížky. Jsou zhruba stejný.
Je tam hrdinka, mužský hrdina a jeho sok.
Jo, a teď tady nemluvím o Nam Joovi.
Zatraceně. Myslel jsem, že ano.
Neměl bys jít? Zrovna zvonilo.
Já jdu.
Hej, bude to legrace.
Musel jsem nafouknout tolik balónků.
Nemůžu ani dýchat.
Balónky, vážně?
Není to narozeninová párty pro dítě ze základky...
Nam Joo by si to měl dělat sám!
Dělat co?
Zajišťujeme hladký průběh přípravy.
Děkujeme, že jsi nám to svěřil.
Jen nám věř.
Hej.
Měli bychom to říct Sae Mi?
Hej, co bychom měli dělat? Měli bychom jí to říct?
Ne. Pojďme to dokončit.
To je naše poslední karta, tu zahrajeme ve správný čas. Počkej.
Hej, hrajeme tady hru? Hej, Sae Mi!
Hej, přestaň.
Přestat s čím?
Když přestaneš, nakonec onemocníš.
Bože. Zase děláte problémy?
Ne, to my ne. To Nam Joo.
Co udělal?
Nam Jo vypadá hezky jako vždycky.
Dobře, studenti. Posaďte se. Začněme naši hodinu.
- Dobře. - Dobře.
Tento kus...
složil Beethoven.
Tato skladba je v F dur, opus číslo 34.
Dovolte mi říci, jak fungují variace.
K hudbě minulé generace přidávají svůj vlastní styl
a přijdou tak s různými hudebními výrazy.
Neomezují se na tradiční hudební styly.
A tak hledají radost z hudby.
Není to příšerná nuda?
Hm.
Nepůjdem se ulít?
Ulít se?
- Pane učiteli! - Ano. Máš otázku?
Musím jít na ošetřovnu.
Dan Oh, není ti dobře?
- Kyungu, kde jsi? - Ještě tu není.
- Pane učiteli. - Ano?
Já ji odvedu na ošetřovnu.
Ty?
Páni. To není možný...
- Popadl ji za ruku... - No páni.
Drží Dan Oh za ruku.
Kam jdeš, Dan Oh?
Já? Jdu za školu!
- Cože? - Za školu?
- Kam že jdou? - Jdou za školu!
- Kam jdete? Počkejte.
- Kam šli? - Za školu.
- Pojďte zpátky! - Sedněte si.
Sae Mi málem vypadly oči.
Přesně. Viděl jsi jejich výrazy?
Sae Miny oči se úplně rozšířily, když slyšela, že jdem za školu.
Je tu hezky.
To je.
Nemůžu uvěřit, že se spolu flákáme.
Bavím se.
Já taky.
Opravdu ji máš zpátky.
Nebolí to?
Ne, vůbec ne.
Hrozně se mi ulevilo, když jsem viděla tvoji jizvu.
Mám pocit, že se vrátil ten Ha Ru, kterého znám.
Ha Ru...
Co?
Ale nic. Líbí se mi to.
Nevěděla jsem, že každý den mého života je tak vzácný.
Teď už nic nezměním.
Tohle je naposledy, co provádím nějakou lumpárnu.
Nebudu už...
zkoušet zatahovat tě na své jeviště.
Pokud je to naposledy,
neměli bychom jít dál?
Dál? Kam?
Páni, je krásné počasí.
To je.
Je tu tolik starožitnictví.
To je pravda.
Pojďme se podívat dovnitř.
Jasně.
- Pojďme. - Dobře.
Tenhle obchod je taky ve stínu.
Není to tvůj deník?
Cože?
To je Su Chulův Polaroid.
Tyhle tenisáky...
Ty jsou Kyungovy.
Hele, neviděli jsme to už předtím?
Ano. Na výletě.
Bylo to pod lavičkou. Proč je to tady?
Myslela jsem, že to je nové místo.
Všechno patří do spisovatelova světa.
Ale ani spisovatel nemohl...
vědět, že my budeme právě teď tady.
Když o tom přemýšlím,
tahle chvíle je velmi vzácná.
Náš vlastní děj, o kterém spisovatel nikdy nebude vědět.
- Přesně takhle se chodí za školu. - Hm.
Vzácné chvíle.
Hej, v týhle hře jsi hroznej.
- Bože. - Už zase jsi umřel?
Bože.
Nechávám tě vyhrát.
Jasně. Věř tomu.
Pojďme si dát ještě jedno kolo.
Tohle je vážně dobrý.
Je to moje nejoblíbenější.
Ha Ru, měl bys to ochutnat.
A 5, 4, 3, 2, 1. Čas vypršel.
Vystrč jazyk.
Vyfotím nás a pochlubím se kamarádům.
Ha Ru, podrž to.
Pojďme se společně vyfotit.
Nechci.
No tak, nestyď se.
To všechno je součástí vytváření vzpomínek.
Nechci to držet.
No tak, podívej se do foťáku. Přesně tam.
No tak, podívej se tam. To všechno je o našich vzpomínkách.
Na 1, 2, 3.
Hotovo.
(Menu)
(Nastavit jako tapetu)
Doufám, že tentokrát se fotka nezmění.
Nezmění? Jak?
Ale, pořád se to mění na fotku, co jsem udělala s Kyungem.
Není den, aby nebyl na mém jevišti.
A teď je i na tvém.
Jsem opravdu ráda, že máš roli v našem komiksu.
Ale kvůli tvému nastavení musíš poslouchat Kyunga.
Nezajímá mě, jaký mám nastavení, pokud jde o tvoji ochranu.
O čem to mluvíš? Myslím, že teď musím já chránit tebe.
Řekni mi, když tě Kyung bude otravovat.
Nenechám mu to projít.
A co uděláš?
Dám mu lekci. Vidíš?
Použiju svoji pěst. Prostě takhle.
- Prostě takhle? - Ano.
Měla bych ho praštit. Hodně tvrdě.
Dan Oh, tvoje pěst vypadá fakt děsivě.
Opravdu to bolí.
- Opravdu? - Jo, chceš to zkusit?
Nejsem silná?
Jo, to jsi.
Co je?
Ach, ulevilo se mi. Vážně je pořád tam.
Pořád chci kontrolovat,
jestli máš jizvu nebo ne,
jestli jsi opravdu Ha Ru nebo ne.
Musíš dodržet svůj slib.
- Můj slib? - Že už sám nikdy nezmizíš.
Ale jak se ti ta jizva vrátila?
V knihovně bylo něco divnýho.
Počkej, něco, co vypadá jako černá díra?
To jsem taky viděla.
To je v pořádku. Jsem si jistá, že to nic neznamená.
Je to pravděpodobně jedna z těch podivných věcí, který vidíš ve stínu,
jako když židle létají a hodiny běží pozpátku.
Ale jsem tak ráda, že máš zpátky tu jizvu.
Opravdu ji miluju.
Je to důkaz, že jsi skutečný Ha Ru.
Promiň.
Omlouvám se. Chytila jsem tě...
Pojďme.
Epizoda 18.: "Ha Ruova minulost"
Ha Ru.
Ha Ru...
Tak jo, nechám toho...
Myslíš, že bych fakt přestala?
Jsi úplně mokrý!
Promiň.
Omlouvám se. Jen jsem blbnul.
Nikdy jsem se takhle necítila.
Mám pocit, že díky tobě jsem se znovu narodila.
Nikdy jsem se takhle necítila.
Mám pocit, že díky tobě jsem se znovu narodila.
Ha Ru.
Příště půjdeme zase za školu.
Bude další příště, že?
- Ha Ru! - Počkej na nás.
- Pojďme spolu. - Hej.
Máš potíže, příteli?
Já jen že... Už jste někdy měli pocit, jako...
že něco nového, co vidíte, jste už viděli?
Aha, tomu se říká deja vu.
Ačkoli se ti něco děje poprvé,
máš zvláštní pocit nebo myslíš, že je to iluze,
díky tomu si myslíš, že jsi to už viděl nebo zažil.
Je to francouzky a znamená to „už jsem to viděl.“
- V angličtině "už jsem viděl"... - Panebože.
V podstatě říká, že o nic nejde. Děje se mi to taky.
- Ne, je to deja vu. - Ne, to není.
Ježíši, říkám, že je.
Hej, Ha Ru.
Vem mi tašku do skříňky.
Taková je tvoje postava. Děláš cokoli, co řeknu.
My ti to tam vezmem.
Jasně, máme to po cestě
a je to jen půl kiláku...
Jasně, všichni jsme kamarádi z jedné třídy. Můžeme...
Přijde ti to zábavný?
Svoji tašku si nos sám.
Tvoje postava vždycky šikanuje a ubližuje ostatním.
Je za tím důvod?
- Cože? - Musíš to napravit.
Co je to s ním?
Co ten tvůj arogantní pohled?
Věděl jsem, že to bylo divný.
Říkal jsi, že nejsi při vědomí, ale pořád ses mi bránil.
Ten drzej pitomec je zpátky.
Nebo jsi to celou dobu jen předstíral, abys udělal pitomce ze mě?
Musíš být docela nervózní.
Cože?
Proč?
Bojíš se, že jsem se vrátil?
Blbec...
Ahoj, Dan Oh.
Dan Oh, tvůj snoubenec je tady.
Můj snoubenec?
- Fujtajbl... - Nenávidím ji.
Dan Oh, já Joo Du tolik nenávidím.
Měla jsem ho ráda jako první.
Vždycky jsem stála vedla Nam Jooa.
- Správně. - Proč ho tahá za nos?
Už ví, že ji má Nam Joo rád,
ale pořád ho tahá za nos.
Kdyby spolu začali chodit, vzdala bych to.
Cože?
Oni spolu nechodí?
Je to šílený, protože tak se chová jenom Nam Joo.
Joo Da mu nedala odpověď,
ale Nam Joo udělal sám ze sebe hlubáka,
protože oznámil, že je jeho oficiální přítelkyně.
Nemyslím, že na to potřebujeme odpověď.
Dobře, šikanovala jsem Joo Du.
Ale Nam Joo na mě naběhl dřív, než jsem stihla něco opravdu udělat.
Má na ní vysílač?
Vždycky vypadám jako blbec.
Nemůžeš si pomoct, Sae Mi. Jsi záporná postava.
Hej.
- Záporná postava? - Ano.
Já?
Existuje nějaký záporák, který přenechá své místo?
- Sae Mi. - Omlouvám se. Promiň mi to, prosím.
Sae Mi, počkej! Proč to tady nechala?
To nebylo nutný.
Ne, musíš jim říct, jaká je jejich role,
aby tomu porozuměli.
Ha Ru.
Zdá se, že si teď všechno pamatuje.
Ulevilo se mi. Měla jsem strach.
Právě teď jsi skutečná Dan Oh?
Jsi ráda, že je zpátky?
Nepoznám ten rozdíl.
Pořád se přepínáš mezi skutečnou a falešnou.
Samozřejmě, že jsem skutečná.
Zmizel kvůli mně, ale teď je zpátky.
Jen to?
- Cože? - Není v tom nic víc?
Dan Oh, je vedle tebe volno?
Ano.
Proč tady sedíš?
Co je s tebou?
Řekl jsem ti to. Musí vědět, kdy už překračujou hranici.
Jak překračuju hranici?
Sedáš si k ní přímo přede mnou.
Přemýšlej o svojí roli.
O takový věci...
se já nestarám.
Ty.
Budu se dívat a uvidíme, jestli to samý řekneš...
během dalšího jeviště.
Myslela jsem, že je teď hodnější,
ale nevycválaný klacek je zpátky.
Nevšímej si ho. Pojďme jíst.
Dobře.
Pořádně se najez.
- Ty taky. - Dobře.
Jsi v pořádku?
O tom, co ti Kyung řekl předtím...
Opravdu si přeju, aby tahle scéna skončila, takže bys na to zapomněla...
"Scéna"?
Je na mě taky hrubý, tak to pochop.
Podívejme se, jen tak jsi se svým snoubencem seděla...
Tak to není. Mám o tebe vážně starost.
Já vím.
Bez ohledu na to, jak je na mě hrubý,
moje láska k Nam Joovi nikdy neochabne.
Ulevilo se mi.
Ty máš štěstí.
Proč?
Tvoje desetiletá neopětovaná láska konečně vyšla.
Musím se učit od tebe.
Ve srovnání s tvojí neochvějnou láskou jsem jen malinká...
Tak to není.
Cože? Co tím myslíš?
Kluk, kterého mám ráda, není Kyung.
Není...?
Ha...
"Ha"? "Ha"?
Ha Ru?
Náš spolužák, Ha Ru?
Ha Ru z tenisového týmu?
- Kyungův parťák? - Ano.
Dan Oh...
Vím, že si to nebudeš pamatovat, ale měla bys to vědět.
Nakonec jsi moje nejlepší kamarádka.
Dan Oh...
Nebuď tím moc dojatá.
To je přeci úplně směšný.
Jak bys mohla mít ráda parťáka svýho snoubence?
- Počkej. - Moje kamarádka je podvodnice...
- Ne, nejsem. - Dan Oh podvádí...
Sae Mi. Sae Mi.
Sae Mi, dýchej.
Nam Joo a Joo Da?
"Oficiální pár střední školy Seuli"?
Ach, panebože. Co to všechno je?
"Oficiální pár"?
"Jednodenní výročí?" To je tak kýčovité.
No a co? Nam Joo je takový romantik.
- Hej! - Co?
Jdou na mě závratě.
Sae Mi, měla bych Joo Dě dát lekci?
- Chyť se mě za ruku. - Dobře.
Šťastlivec Joo Da...
Stane se snachou Serinne?
Cože? "Snachou"? Pojď sem.
- Hej! - To nesmíme dopustit.
Jsou tu čtyři kandidátky na snachu.
- Cože? - Přesně.
A ona se ukázala až jako poslední.
Ale nevypadá hezky?
Joo Do, já tě úplně zničím!
Zničím tě!
Zničím!
Hej, zastavte je!
Kluci, kdo řekl, že by o tom měla Sae Mi vědět?
- Já to nebyl. - Z toho, co si pamatuju,
to byl on.
To jsem nebyl já.
Je jedno, kdo to byl, pokud to zjistí Nam Joo,
- jsme mrtvý maso. - Jsme mrtvý maso.
Joo Do.
Nam Joo tě hledal.
Chce, abys hned přišla do vědecké místnosti.
On Nam Joo?
Díky, že jsi mi dala vědět.
- No tak jdi. - Dobře.
Trvalo mi dny, než jsem to připravil.
- Co jsme dělali my? - Ticho.
Oh Nam Joo!
Vynasnažíme se všechno připravit znovu.
Správně. Něco tak triviálního zabere jen pár našich večerů.
- Dobře? - Jistě, můžeme to udělat.
Hej.
"Něco tak triviálního"?
Počkej, tak jsem to nemyslel.
- Chci to udělat zítra. - "Zítra"?
Pokud to do tý doy nezvládnete, koukejte se připravit.
Obzvláště ty.
Nam Joo?
Jak musíš být hloupá, abys byla tak důvěřivá?
Šla bys kamkoliv, kdyby ti Nam Joo řekl, abys přišla?
Joo Do, máš vůbec nějakou pýchu?
Sae Mi, přetím jsi mi řekla, že mě Nam Joo hledá.
A proč přesně by to dělal?
Cože?
Podívejte se na tu tvář. Vypadáš naivně
a předstíráš nevinnost.
Tenkrát jsi ho políbila záměrně, že ano?
Děsíš mě.
Tak to není.
Ty samozřejmě víš, že tě má Nam Joo rád,
přesto si zahráváš i s Do Hwou. Mám z tebe husí kůži.
Je obdivuhodné, jak má pod palcem dva kluky
a tvrdí, že jsou jen přátelé.
Ne. Je to strašidelné.
Nemyslíš vůbec na Do Hwu?
Skoro ho vyloučili z A3.
Nenecháme to být.
Hej... Jak se opovažuješ?
Joo Do.
Vypadá svět růžově, protože Nam Joo je k tobě hodný?
Cítíš se jako studentka Seuli,
protože máš na sobě naši uniformu?
Ta uniforma ti nesedí.
Vidíš ty boty, co máš na sobě?
Ty boty jsou přesně jako ty.
Znají svoje místo.
Pojďme.
Joo Do.
Chvilku buď v téhle temné místnosti a uvědom si, kde je tvoje místo.
Otevřete.
Neotevřete? Otevřete!
Dej si na čas se sebespytováním.
Uvidíme se později.
Pojďme.
Neslyšel jsi něco?
Nejsem si jistý.
Do Hwo. Chci ti něco říct.
Nechoď kolem a prostě to řekni.
Jak jsi předpovídal, Joo Da mi nedala odpověď.
Když na to pomyslím, byl jsem příliš sobecký.
Ale nechtěl jsem ji nutit, aby se mnou chodila.
Chtěl jsem se jí vyznat.
Tak proč to říkáš mně a ne Joo Dě?
Jen jsem chtěl, abys to věděl.
Už jsem to věděl...
Chtěl jsem se jí vyznat dneska,
- ale odložil jsem to na zítřek. - Proč?
Nevím, kdo to udělal, ale všechno je zničený.
Řekl jsem klukům, aby to do zítřka všechno opravili.
Hej! Kde je Joo Da právě teď? Můžeš se s ní spojit?
Nemůžu. Nečte moje zprávy.
Mohla by být v nebezpečí.
Dělej a běž ji hledat.
To je fuk. Půjdu já.
I když půjdu, na jevišti ji najdeš ty.
Co myslíš tím, že Joo Da je v nebezpečí?
- Vysvětli mi to. - Romantické komiksy jsou stejné.
Kdo myslíš, že všechno zničil a šikanoval ji?
- Cože? - Jsem si jistý, že ji zamkly...
v učebně nebo tak něco.
Nemám ponětí, o čem to blábolíš.
Pospěš si a jdi. Stejně asi začně jeviště,
ale zrychli to.
Zatraceně.
Nam Joo?
Jsi v pořádku? Nejsi zraněná?
Do Hwo...
Proč nemohl spisovatel urychlit jeviště s Nam Jooem?
Brzy tu bude Nam Joo a odvede tě pryč.
Do té doby tu zůstaneme spolu.
Pojďme pryč hned. Bojím se.
I když teď odejdeme,
další scéna bude...
Nemůžu tomu uvěřit.
Prostě tě nepřestanou šikanovat kvůli botám.
Doufám, že si nebudeš pamatovat, co se stalo.
"Pamatovat?"
Přál bych si, aby sis pamatovala jen na dobré věci.
Nam Joo?
Kde jsi byla? Málem jsem se zbláznil.
- Nam Joo. - Dobře. Nikdo...
Nikdo tě už nikdy nesmí šikanovat.
Jsi...
moje přítelkyně.
Jedeš domů?
Vrať mi to.
Řekla jsi, že jako tapetu si dáš jedině fotku se mnou.
Co to děláš?
Proč se pořád snažíš se mnou hádat?
Hádat?
Tohle ve stínu dělat nemusíš.
Chápu, že musíme hrát na jevišti,
ale ty šikanuješ Sae Mi a Ha Rua.
Přestaň ubližovat mým přátelům.
Řekla jsi mi to samý, co on.
Cože?
Ahoj.
Kde chceš mít naši svatbu?
Dan Oh, je ti sotva 18...
Přestaň mluvit o svatbě.
Měli bychom se řídit rozhodnutím rodičů.
Chci mít svatbu venku za slunečného dne.
Chci pozvat své přátele.
A musím to udělat, než umřu.
Hej.
Neříkej něco takového.
Není mi to příjemné.
Myslíš si, že vzít si mě, je nepříjemné?
Přijal jsi to, takže jsem si myslela...
Ne, tak jsem to nemyslel.
Dan Oh, jsi v pořádku?
Vylez mi na záda.
Zase nemocnice?
Omlouvám se.
Proč mu nevysvětlíš podrobně, co se stalo?
Šli jsme spolu domů...
Je to všechno moje vina. Omlouvám se.
Ne.
To není tvoje chyba, Kyungu.
Její dny jsou sečteny?
Podle jejího lékaře možná nemá ani rok.
Proto to chtěla s Kyungem uspíšit.
Přemýšlel jsem o tom a myslím, že to vůči vaší rodině není fér.
A bude to bolestivé hlavně pro Kyunga.
Pane předsedo Eune, proč nesplníme Dan Oh přání?
Kyung ví, že Dan Oh je nemocná,
a že nemá moc času.
Kyung to už věděl?
Ano. No,
nemyslím si, že by to Dan Oh mohla skrýt, i kdyby to zkusila.
Tohle manželství není jen kvůli Dan Oh.
Kyung ho také zoufale chce.
Nezáleží na tom, kolik času zbývá.
Kyung chce také...
pro Dan Oh vytvořit ty...
nejkrásnější vzpomínky.
- Proč jste tady? - No to...
Tvůj otec nás zavolal.
Slyšeli jsme, že Dan Oh je velmi nemocná.
Co je na tom tak zábavného?
Jen jsem si pomyslel, jak moc jsi důsledná.
Jsi příšerná ženská, co myslí jen na peníze na jevišti i mimo něj.
Bojíš se,
že by táta mohl na mě...
převést všechny své podíly, jakmile si vezmu Dan Oh?
Jak se opovažuješ sem přijít?
Moje matka zemřela právě v téhle nemocnici.
Pokud jsi zaujala místo mé matky, chovej se tak. Nebuď chamtivá.
Pitomče. Jak se opovažuješ takhle mluvit?
Co když tě uslyší předseda Eun?
Jsi v pořádku?
Vy tři...
vypadáte šťastně, přestože jste falešná rodina.
Vypadáte jako skutečná rodina.
Ale proč jsi ke mně a mé mámě nikdy nebyl laskavý?
Říkal jsem ti, aby sis dal pozor na pusu!
Jsi pokrytec, co využívá umírající dívku.
- Ty zmetku! - Tati.
Jun Hyune!
V týhle rodině...
nic není správně.
Vrať se sem.
Vrať se sem!
Kyungu! Kyungu!
Kyungu.
Nechoď za mnou! Zbláznil ses?
Kyungu, nemůžeme...
- Nemůžeme prostě takhle žít? - Cože?
Vždycky není tak násilnický.
Jakmile se oženíš s Dan Oh...
Co o tom víš, pitomče?
Jediný co můžeš, je následovat svoji roli.
Tvoje postava vždycky šikanuje a ubližuje ostatním.
Je za tím důvod?
Chápu, že na jevišti musíme hrát,
ale ty šikanuješ Sae Mi a Ha Rua.
Přestaň ubližovat mým přátelům.
Cítím se strašně.
Kyungu.
Prosím, nic neměň.
Nemocnice a léky.
Líp mi bylo, když jsem dělala Amorka Nam Joovi a Joo Dě...
Jsi v pořádku?
Děkuju.
Moje rodina mi včera řekla,
že naši svatbu urychlí.
Opravdu se chceš vzít?
- Ano. - Nedělej to.
Dávám ti volbu kvůli tobě.
Je mi jedno, jestli se ožením nebo ne.
Ale ty se zraníš.
Jsem v pořádku.
Jsi Baek Kyung.
Láska mého života.
Vypadalo to, že jsi jen čekala, až skončí naše jeviště.
Z vlastního podnětu nemůžu nic udělat.
Nemůžu mluvit ani se pohybovat tak, jak chci.
Vím, že taky jeviště nenávidíš.
To je Ha Ru.
Co jsi dělala?
Nic. Jen jsem brala léky.
Ha Ru se vrátil.
Co se děje? Proč?
Kruci ale jak?
Je možný,
že si pamatuje všechno včetně minulosti?
(Můžu si ho vzít hned zítra.)
Eun Dan Oh?
- Co tohle je? - TO není nic.
Jak to že nic? Vypadá stejně jako Dan Oh.
Je možný, že...
Baek Kyung taky?
Kde je ta kniha?
- Jaká kniha? - "Popínavý trubač".
Kniha, kterou jsi mi včera vzal.
Hledám jak blázen a nemůžu ji najít.
Nechápu, o čem to mluvíš.
To je zvláštní.
Pořád mám pocit, že na tý knížce něco je.
Jakmile ji najdu,
budeš se mnou muset mluvit.
(„Popínavý trubač“)
Tímhle tempem to dopadne přesně jako v předchozí knize.
Na co ten autor kruci myslí?
Když si přeju, aby se ti vzpomínky nevrátily,
dělá to ze mě špatnýho člověka?
Zní to, jako bych si na něco neměl vzpomenout.
Tahle květina je v mých vzpomínkách.
Myslel jsem, že to byl sen,
ale nebyl.
Stane se to v budoucnosti...
nebo se to už stalo?
Proto jsem ti nemohl dát odpověď na to, kde ses vzal.
Tajemství tvého počátku...
neexistuje.
Proto jsem si vzpomněl na Dan Oh?
Řekl jsi, že popínavý trubač symbolizuje čekání.
Myslím, že vím, proč jsem pořád viděl tuhle květinu.
Říkala mi, abych si vzpomněl na Dan Oh
a počkal, dokud mě Dan Oh...
nenajde.
Stane se to v budoucnosti...
nebo se to už stalo?
Stalo se to v minulosti
a stane se to i v budoucnosti.
(Baek Kyung)
(Eun Dan Oh, Ha Ru)
Použil jsi znovu a znovu stejné postavy
a stejné jsou i dialogy.
Divnější by bylo, kdyby si to neuvědomili.
Spálil jsem tu knihu,
ale je tu něco, co zastavit nemůžu.
Pokud si vzpomene na celý příběh,
možná budu muset tu tragédii vidět znovu...
Nevadí mi, že jsi do mnoha různých děl vepsal mě,
ale jsi velmi krutý.
Pokud to chceš udělat, tak mi seber vědomí.
(Ha Ru, Baek Kyung)
Kyung je dneska na pěst.
Nepřestane, dokud se někdo nezhroutí.
Stačí málo a hned šílí.
- Nikdo ho nemůže zastavit. - To by Tong taky mohl umřít.
- Co je? - To je Kyung.
Jak se opovažuješ...
otevřít moji skříňku bez mého svolení,
chodit s Dan Oh a spřátelit se s Do Hwou?
Někdo by si mohl myslet, že jsi snad já.
Copak?
Pokud tenhle svět vytvořil autor,
proč jsi jediný, kdo má zvláštní zacházení?
To bych taky rád věděl.
Proč mě autor pořád vodí zpátky?
Najdu odpověď.
- Do toho, Kyungu! - Do toho, Kyungu!
- Dokážeš to, Ha Ru! - Dokážeš to, Ha Ru!
Přestaň, to stačí.
- Panebože. - Ach, ne.
Ach, Bože. Nebolí to Kyunga? Co budeme dělat?
Přinutil Kyunga spadnout...
Ha Ru, věděla jsem to! Byl jsi vážně úžasný.
Prohrál i potom, co já jsem takhle udřenej?
Kyung měl 99,854% šanci na vítězství.
Nezáleží na tom, kdo vyhraje, pokud hrají dva přátelé.
Oba projevili skvělé sportovní chování.
- To bylo skvělé. Podejte si ruce. - Ano.
Ještě jednou.
Hra skončila.
Neopovažuj se pohnout ani o cenťák.
Nemůžeš proti mně vyhrát.
- Proč ne? - Protože nemůžeš!
Protože to je moje postava?
Pojďme hrát znovu, dokud nevyhraju.
Pojďme hrát znovu.
Pojďme hrát znovu! Znovu!
- Panebože! - Ježíši!
Tímhle tempem se mu něco stane. Zastavte ho někdo!
- Ježíši... - Na co civíte? Co?
Myslíš si, že jsi něco jen proto, že Dan Oh je na tebe milá?
Musím ti znova připomenout, že ona je postava, která je do mě blázen?
Nezajímá mě, co mi říkáš nebo co děláš.
Ale...
nikdy neubližuj Dan Oh, ať už jste spolu kdekoliv.
Nemůžu se dívat na to, jak jí ubližuješ,
jak se o tebe bojí,
nebo to má kvůli tobě těžký.
Jsi jen další postava, která se nikdy nedostane na jeviště beze mě.
A co s tím můžeš udělat?
Pokud budu muset,
změním příběh.
Změníš ho?
Změníš příběh, který je už nakreslený?
On ale zatím nakreslený nebyl.
Právě teď ho kreslí.
Stránky, které autor nevyplnil, jsou stále prázdné.
Jak si můžeš být jistý?
Jak si můžeš být jistý, jestli spisovatel příběh stále kreslí,
nebo jestli ho už dokončil?
Tak přestaň plácat kraviny a tvrdit, že změníš příběh.
Hlavně se nepleť do mého příběhu s Dan Oh.
Ty máš...
Dan Oh rád?
- Cože? - Zapomeň na svoji postavu.
Máš rád Dan Oh?
Kdo seš, že se mě na to ptáš?
Protože já ano.
Mám Dan Oh rád.
Hej!
Zopakuj to!
Prosím, nech mě odejít.
Nevíš ani, odkud jsi přišel. Proč se mě snažíš opustit?
Máš pravdu.
Jsem někdo, kdo ani neví, odkud přišel.
Nicméně,
pokud neexistuje odpověď na to, odkud jsem se vzal,
pak si vytvořím vlastní odpověď.
Neopovažuj se udělat už ani krok.
Ty mě nesmíš opustit.
Je to tvůj osud.
To je důvod, proč ses narodil a doteď existoval!
Odejdu.
Řekni to znovu.
Řekni to znovu! Znovu!
Jsi zamilovaný do Eun Mu Youngovi dcery.
Do Eun Dan Oh.
AJ titulky RuoXi CZ titulky Bri, 31.10.2019 http://briegala.blog.cz/
Náhled další epizody:
Jaký je konec tohoto příběhu, který se právě teď kreslí?
Dan Oh řekla přesně, co bylo v tamté knize.
Nezáleží na tom, co se píše v předchozí práci.
Co chceš?
Chci získat zpátky to, co mi vzali.
Aby se všechno vrátilo na své místo.
Jsi Kyungův parťák a já jsem jeho snoubenka.
Chci změnit tvoji postavu.
Pokud jde změnit jeviště, můžou se změnit i postavy?
Slyšel jsem, že Ha Ru může změnit jeviště.
Ne každý to dokáže.
Co autor chce udělat,
to se musí tak či onak stát.
Proč mám takové bolesti?
Pokud už nemáš dost času,
co chceš udělat nejvíc?
Já nebyl ten, kdo mohl změnit tvůj osud. Byl to Kyung.
Na jevišti nemůžeš pro Dan Oh udělat nic.
Nemůžeš proti mně vyhrát. Jsi jen postava navíc.